1. Fraţilor, bunăvoinţa inimii mele şi rugăciunea mea către Dumnezeu, pentru Israel, este spre mântuire.
2. Căci le mărturisesc că au râvnă pentru Dumnezeu, dar sunt fără cunoştinţă.
3. Deoarece, necunoscând dreptatea lui Dumnezeu şi căutând să statornicească dreptatea lor, dreptăţii lui Dumnezeu ei nu s-au supus.
4. Căci sfârşitul Legii este Hristos, spre dreptate tot celui ce crede.
5. Căci Moise scrie despre dreptatea care vine din lege, că: „Omul care o va îndeplini va trăi prin ea“.
6. Iar dreptatea din credinţă grăieşte aşa: „Să nu zici în inima ta: Cine se va sui la cer?“, ca adică să coboare pe Hristos!
7. Sau: „Cine se va coborî întru adânc?“, ca să ridice pe Hristos din morţi!
8. Dar ce zice Scriptura? „Aproape este de tine cuvântul, în gura ta şi în inima ta“, — adică cuvântul credinţei pe care-l propovăduim.
9. Că de vei mărturisi cu gura ta că Iisus este Domnul şi vei crede în inima ta că Dumnezeu L-a înviat pe El din morţi, te vei mântui.
10. Căci cu inima se crede spre dreptate, iar cu gura se mărturiseşte spre mântuire.
11. Căci zice Scriptura: „Tot cel ce crede în El nu se va ruşina“.
12. Căci nu este deosebire între iudeu şi elin, pentru că Acelaşi este Domnul tuturor, Care îmbogăţeşte pe toţi cei ce-L cheamă pe El.
13. Căci: „Oricine va chema numele Domnului se va mântui“.
14. Dar cum vor chema numele Aceluia în Care încă n-au crezut? Şi cum vor crede în Acela de Care n-au auzit? Şi cum vor auzi, fără propovăduitor?
15. Şi cum vor propovădui, de nu vor fi trimişi? Precum este scris: „Cât de frumoase sunt picioarele celor ce vestesc pacea, ale celor ce vestesc cele bune!“
16. Dar nu toţi s-au supus Evangheliei, căci Isaia zice: „Doamne, cine a crezut celor auzite de la noi?“
17. Prin urmare, credinţa este din auzire, iar auzirea prin cuvântul lui Hristos.
18. Dar întreb: Oare n-au auzit? Dimpotrivă: „În tot pământul a ieşit vestirea lor şi la marginile lumii cuvintele lor“.
19. Dar zic: Nu cumva Israel n-a înţeles? Moise spune cel dintâi: „Voi întărâta râvna voastră prin cel ce nu este poporul (Meu) şi voi aţâţa mânia voastră cu un popor nepriceput“.
20. Isaia îndrăzneşte şi zice: „Am fost aflat de cei ce nu Mă căutau şi M-am făcut arătat celor ce nu întrebau de Mine“.
21. Dar către Israel zice: „Toată ziua întins-am mâinile Mele către un popor neascultător şi împotrivă grăitor“.