Măgarul sălbatic văzu pe măgarul domestic hrănindu-se bine și apropiindu-se de el începu a-l lăuda, zicîndu-i că e gras și neted la trup și că are hrană îndestulată ; apoi peste vreun ceas îl văzu încărcat cu lemne și mergînd după dînsul un argat, care-l tot lovea cu un toiag mai la tot minutul și peste tot trupul. Atunci măgarul cel sălbatic îi zice :
— Fiindcă acuma îți văzui tot felul de viață, nu'te mai fericesc, căci hrana nu în zadar o ai, ci cu multă muncă și osteneală ți-o agonisești.
Învățătură : Să nu rîvnești, nici să poftești Jă viața și la traiul altuia pînă nu te vei încredința bine de unde-i vine acel trai, ca nu în urmă văzîn-du-l să te înspăimînți.