Prostie sfântă de măgar, tăcere, tu, neghiobie, tu, devoţiune, voi ce mai faceţi sufletele burie, nu geniu, studiu şi iniţiere!
Nu se înalţă trudnica veghere pe care orice artă şi-o propune, nici contemplare-ntru înţelepciune, la ceru-n care-ţi faci sălaş, în sfere.
De ce s-aflaţi, cum cărţile îndrugă, o, curioşi, pân'ce vă crapă ţeasta, de sunt din foc ori ţărnă aştrii-n fugă? 46
Măgarul sfânt nu-şi face griji din asta, ci-aşteaptă soarta ghemuit a rugă: primeşte, stând, norocul ori năpasta47.
Ce n-o să se distrugă, e numai al eternei linişti rodul ce-1 vei primi când s-o-ncheia prohodul48.